Något händer här.
Vi vet inte vad det är.
Jag skulle inte ha öppnat den dörren.
Jag fann inga svar, bara fler frågor.
Jag behövde vara här. Det var ingen tvekan om det.
De frågade om de fick komma, och jag sa...
Suzy har inget emot det. Hon är fräck.
Vad betyder det här nu? Jag öppnade en dörr för att den fanns där.
Hon får mitt hjärta att slå som inget fick när jag var vid liv.
Vissa saker är förutbestämda... oavsett risken.
Gå inte.
Henry?
Visst, jag...
Pete!
-Är Verity vaken? -Ja, hon äter frukost.
Suzy...jag är inte vad vid att bli sedd. Förlåt mig.
Då måste du ha sett mycket du inte borde ha sett.
Jag försöker vara respektfull, men det är svårt när ingen ser det.
-Visst är Henry underbar? -Jag måste till arbetet.
Ja, Steve?
Ja...
Ja. Kan jag låta den gå hela dagen?
Ja.
Okej. Visst.
Ja, okej. Visst.
Så hon är din första?
Det är säkert fem gånger för mig, kanske till och med sex...
-Hej! -God morgon. Förtjusande blus.
Gott? Kall mjölk...
Varför är du konstig?
-Du äter frukost som en konstig. -Nej, jag är inte konstig.
Jag bara...tänker...
Kan vi skaffa hund?
Är du kär i någon?
Vad då? Nej, Verity.
Varför säger du det? Var inte fånig.
När Breanna Jones var kär i Jeremy betedde hon sig annorlunda-
-som om någon såg henne på TV.
Ja...jag är kanske kär i dig.
-Det var sött. -Ja, mycket.
-Konstigt att veta att hon ser oss. -Vara artig.
"Kall mjölk..."
Mamma...
-Hejsan! -Hej.
Vad händer nu?
När du kör iväg åker vi alla av och...
Vi ramlar och...
Hoppa in. Du får se.
Den sista som åker av får liksom ett lyft som om man flyger.
Som att sväva, egentligen.
Det är en riktig kick.
Det är bäst att jag går.
Okej...
-Vi ses senare. -Okej.
Ha så skoj med flygandet.
Ja. Det är svävning, men...
Titta. Du ler för dig själv, precis som att du har en hemlighet.
Jag har kanske en hemlighet.
-Vad är den? -Hemligheter avslöjar man inte.
Linda...då det är din sista dag tar vi örnnäbbstången.
Min favorit.
Adam...du kan känna lite tryck. Lyft handen om det gör ont.
Dra bara ut den.
Linda...
-Sug. -Ja.
Jag fick den!
Titta på den!
Ni missar det bästa.
Några nykära flyttar in i nummer fyra och de ödslar ingen tid.
-Hur är det med din vän i London? -Han saknar alla.
Du får inte äta på två timmar och Linda ger dig några smärtstillande.
-Tack ska du ha. -Hon förklarar vad du ska göra.
-När börjar den nya? -I morgon.
-Hur är hon? -Hon är mycket effektiv.
-Har du sett till Henry? -Han är lyckligt lottad.
-Jaså? -De flesta hittar ingen som ser oss.
-Har du träffat någon som mig? -Nej.
Jo...
Det finns vissa som inte tycker om det, som är rädda och...
Hur går det för dem?
Mr Jones är här.
Akta dig för att tala för dig själv.
Be honom komma in, Linda.
-Tack. -Det var inget.
-Hur hittade du henne? -Varför kan hon se oss?
-Hur hamnade vi här? -Du dog någonstans och blev det här.
Vi dog kanske, men vi är inte döda. Döden är så slutgiltig, inte så...
Stanna...
-Är allt som det ska? -Ja, Henry.
-Hon sitter här hela eftermiddagarna. -Jisses! Henry James.
Är det? Tycker ni om att läsa? Perfekt. Ha det så roligt.
-Vad har du och tandläkaren? -Jag är död och hon lever.
-Ni verkar stå varandra nära. -Hon var den enda som såg mig.
-Jag existerade inte före henne. -Jag hade det så under tio år.
Det här är första gången för mig. Jag trodde att vi alla levde ensamma.
-Jisses! Hur länge har du varit död? -Jag dog 1917.
-Stackars sate. -Tack. Jag är glad att det är över.
Givetvis är du det...
-Vem står på tur? -Inga fler patienter i dag.
-Vi är klara. -Toppen.
-Så om du inte behöver något mer... -Nej, tidningarna ligger rakt.
Har du kontaktat min dotter?
Du måste vara spänd inför resan.
Hon kan inte prata, fåntratt.
Jag är lite spänd och nervös.
-Jag skickar ett vykort. -Jag köpte en liten present.
-En avskedspresent. Trevlig resa. -Tack ska du ha!
-Vad är det? -Resestrykjärn med adapter.
Det tar ingen plats i väskan.
Det har räddat mitt skinn på flera konferenser.
Jag tror inte att andra resenärer i Kina har ett. Du blir populär.
Å, Linda...
Henry sa att du ringde hans mor. Han hörde rösten. Det är allt jag begär.
Linda...du har alltid ett jobb här - om platsen är ledig, förstås.
-Tack ska du ha. Hej då. -Hej då, Linda.
Jag kommer att sakna henne.
-Du hade gjort det för Linda. -Vad dum du är.
-Varför får Henry all uppmärksamhet? -De är goda vänner.
-Han vet mycket om henne. -Hon var sist att se honom vid liv.
Inser ni inte vad det är?
-Vad pratar du om? -Ni är blinda.
Henry och Suzy är kära.
-Har någon en hemlighet? -Det här är ett badrum.
-Vi är båda flickor. Du och Henry? -Jag vet inte vad du pratar om.
Vad är det stora? - Kom igen, Suzy. Vi är en familj.
-Jag är inte det. -Vi ska bli bästa vänner i 50 år.
-Du blir en av oss i evighet sedan. -Kan ni gå ut?
-Du mister snart snarstuckenheten. -Ut! Nu!
Stanna här. Jag går ut lite och vill vara ensam.
-Okej. -Verity?
Stäng av TV:n och gör läxan.
-Har du något emot att jag...? -Stäng av...!
Fem minuter, kanske?
Henry...jag försöker vänja mig, men de är på kliniken hela tiden.
De är i mitt sovrum. Jag tog farväl av Linda och alla tittade på mig.
-Jag kan inte ens kissa ifred. -De är påträngande jäklar.
Vad ska vi göra?
-Sa du kissa? -Ja, de var i badrummet.
Är det roligt?
Henry...
Du kan kanske be dem ge sig av. De har fått ha skoj.
Jag vill bara att de ger sig av nu.
Kan de inte ge sig av nu?
De tycks tro att det här är hemma.
Du är tydligen ganska speciell.
-Verkligen? -Ja...
Du är en mytisk varelse som ska vördas och sättas värde på.
Ja.
-Det är ett historiskt ögonblick. -Vi sitter på första parkett.
Pappa!
Du har inga kalsonger.
Ny regel nu när vi bor ihop i ett hus utan kvinnor.
När vi är hemma och slappnar av...kör vi bart.
-Äckligt. -Nej, det känns bra.
Det känns...rätt.
Den där rostade mackan ser god ut. Får jag ta en tugga?
Ser du?
Det är det här jag pratar om.
Vad ska du göra i dag?
Jag går i skolan måndag till fredag - därav kläderna.
Du skulle inte välja att gå klädd så, eller hur?
Jag öppnar.
-När går du till skolan? -Om fem minuter.
Toppen.
Hej! Kom in.
Den här vägen.
Sätt fart. Gå nu.
Gå nu.
Henry...
Var försiktig.
De flesta av oss har varit ensamma i åratal - ingen Suzy, inga andar.
Ingen Jesus, Buddha eller någonting. Förstör inte det av bekvämlighet.
Petey...det här är mitt hus och här gäller mina regler.
Det är inget att diskutera.
Okej.
Hör på.
Det har varit roligt att ha er här-
-och det var roligt att träffa er-
-men det är dags att röra på sig.
Ja...
Kom igen.
Jag menar, varför inte röra på sig?
Tala till mig, döingar.
-Vad finns här för er? -Vi tycker om det.
Det är gott om plats, fin utsikt och en levande människa kan se oss.
Varför skulle vi ge oss av?
Det är här vi ska vara, Henry. Vi har ingen annanstans.
Okej.
Stället är jättestort.
Det jag vill att ni gör är att hålla er borta från Suzy.
-Annars? -Ni fattar inte.
Om vi inte lämnar Suzy i fred förlorar hon snart jobbet och barnen.
Hon klassas som galen och får medicin så stark att hon inte ens ser oss.
Hon omhändertas och vi får aldrig mer se henne.
Aldrig någonsin.
-Låt höra. -Okej.
Kan...du...läsa...på...läpparna?
-Ja...det kan jag. -Toppen.
Jag visar en video.
Jag vill att du...talar om för mig... vad personen säger.
Pausa.
-Vad säger hon? -Hur mycket?
Hur mycket betalar du?
Jag arbetar inte gratis.
-Hur mycket tar du? -En gång eller löpande smygfilmande?
Smygfilmande? Det här är min fru.
Jag trodde att hon hade en affär.
Jag ville bara veta vem han var. Det är inte mer än rätt.
-Och? -Det finns ingen man.
Dwayne...jag oroar mig för hennes mentala hälsa.
Kan du hjälpa mig att hjälpa henne?
Tusen dollar i veckan.
Du... Okej, förlåt.
-Det är mycket pengar. -Läs på mina läppar.
Tusen dollar i veckan kontant.
-Hur skicklig är du? -Du har ingen aning.
-Förstod du vad hon sa? -Vartenda...ord.
-Hej! -Hej! Välkomna!
Det är fantastiskt.
Det är inte lika lyxigt som hos dig, men jag gifte mig inte rikt.
Rör inget på Zacs skrivbord.
-Har han börjat på biografin? -Ja.
Jag kan sova över här och gå upp och hämta det jag har glömt.
Ja, vi kan arbeta oss fram till det.
Kom och titta på sovrummet.
Jag har inte packat upp allt och gjort det fint än.
Det är fint - mysigt.
-Vi borde inte vara här. -Skitsnack. De har sex hela tiden.
Det är så avskilt och tyst. När vi ligger här existerar inte omvärlden.
-Härligt. Låt mig titta på köket. -Visst.
Oroa dig inte, mamma. Du får en pojkvän.
Ja, mamma. Någon som ger dig det du vill ha. Det kan inte rockstjärnan.
Tack. Du är så snäll.
Vad säger hon?
"Harry... Harry, jag står inte ut längre."
Oläsligt...
Möjligen: "Varför kan du inte vara...?"
Du sa... att du kunde läsa...vartenda ord.
Stan...
Jag kan inte läsa på läpparna när ansiktet inte är i bild.
Och avståndet gör det svårt.
Ja, ja, fortsätt.
"Jag vill ha dig. Jag vill ha Steve nu."
"Steve nu, annars förlorar jag mina..." Oläsligt.
Oläsligt. "Verkligen?"
Steve nu?
Steve är här nu.
Hon är söt.
-Tycker du det? -Ja. Jag hade också smygfilmat henne.
-Ingen är här. -Vi kom överens om en sak.
De kan gå in i de övriga lägenheterna, men vår är förbjuden.
Toppen.
-Var är Verity? -I skolan.
-Är det bara vi här? -Ja, i vårt hem.
Okej.
Vårt hem?
-Ingen gåshud? -Lyssna.
Jag kan höra dina hjärtslag.
För helvete...
Jag vet att det är nya regler och att ni kanske har en kärleksstund-
-men ni har besök av någon viktig.
-Vem är det? -Kungen.
-Kungen? -Elvis?
Ursäkta?
Henry Mallet...vi har hört att du har fått tag på en levande.
-Hej, jag heter Suzy. -Ja, vi vet vem du är.
-Och vem är du? -Jag är kungen.
Jaså? Kungen av vad fan då?
Ursäkta... Förlåt mig, ers majestät.
-Vad gör ni här? -Jag åker vart jag vill.
Men för att använda ett modernt uttryck: Det är här det är drag.
Just nu.
-Rätt fräckt, va? -Vi vet inte varifrån de kom.
-Han svävade. -Ja.
Jag måste hämta Verity.
-Jag kan inte sluta tänka på honom. -Din ande-snubbe?
-Gå inte. -Bokklubben håller inte på till tolv.
Fem minuter?
Jag var död i 92 sekunder, och jag såg den killen.
Det måste finnas en mening med det här - ett syfte.
-Varför har jag fått den här gåvan? -Ja.
-Ja? Lyssnar du? -Förlåt mig.
-Minns du hur han såg ut? -Glasklart.
Jag har fotografiskt minne. Det gjorde plugghästarna tokiga.
Jag kan be Hamish göra en fantombild av honom.
-Min man är ju polis. -Ja, och han har liten penis.
Tala inte om honom när vi är nakna.
Steve...det är hans jobb.
Han gör fantombilder av brottslingar utifrån folks minne.
Du kan få en bild av honom. Det löser kanske din andliga gåta.
Otroligt. Vi åker nu.
Nej, Steve. Jag åker hem till min man. Du kan inte följa med.
Han må ha en normallång penis, men han är inte dum. Jag ordnar det.
Han älskar det där dataprogrammet.
Du sa liten penis.
Hör på...ers majestät.
-Lägenheten är förbjuden mark. -Förlåt mig.
Hon är mycket intressant. Älskar du henne?
Jag är inte precis på humör för småprat just nu.
-Vill du vara ensam? -Ja, mer eller mindre.
Börjar du oroa dig för sällskapet?
-Ställer du alltid bara frågor? -Känner du att du måste skydda dem?
Hör på..."knugen".
Jag är säker på att omständigheterna gör att vi lär känna varandra väl-
-och jag ser fram emot det-
-men just nu måste du ut ur mitt sovrum.
Vi har ont om tid, Henry.
Det händer något här.
Du har satt igång något. Du måste avsluta det eller lösa det.
-Bekant? -Ja.
-Taxin och det här förde mig hit. -Dina nya vänner också.
-Vart leder den? -Troligen till hur det var tidigare.
-Troligen? -Ingen garanti, men det hände mig.
Ska jag bara ta alla genom dörren, så blir allt som förut?
Nej, bara du.
Henry...om du tar dem med är de kvar med dig.
-Vad gör Potter? -Stirrar på dörren.
-Varför skulle jag lita på dig? -Det är upp till dig.
Och om du aldrig kommer tillbaka och jag står här med spökena hela livet?
Han har gått genom dörren och allt blev då som förut. Det blir ordning.
-God morgon! -Lägenheten är förbjuden mark.
-Försvinner han också? -Ja, det gör jag.
-Suzy? -Steve!
-Vem är det här? -Exmaken.
-Steve är här nu. -Strålande...
-Var är Verity? -Hon går i skolan på vardagar.
-Toppen. Jag vill visa dig något. -Tack och lov...
Ta en titt.
-Känner du igen den mannen? -Ja.
Det är...du.
-Vad då? -Är du illa ute?
Det är väl polisens fantombild?
Det ska vara min andliga vägvisare.
-Mannen jag såg när jag dog här. -Jag har bråttom till jobbet.
Bråttom att tala med dig själv?
Vad då? Vad menar du?
Spela inte oskyldig lärarinna, även om det är sexigt...
Du behöver hjälp.
Du talar för dig själv och det problemet blir bara större.
Ja...
Om du behöver något, vad som helst, är det bara att fråga.
Steve...är här...nu.
-Var den typen hennes make? -I 15 år.
Jag går ingenstans, så börja prata.
-Han är otrolig. Mycket snygg. -Ja, och nog smartare än jag trodde.
Ja, jag kan berätta något. Kan du bevara en hemlighet?
Sedan jag flyttade hit har jag haft ett ganska ovanligt förhållande.
-Jisses... -Tala med Steve. Han är här nu.
Jag har en...
-Låtsasvän. -Trevligt.
Jag talar med honom högt hela tiden.
Är du fem år?
Förlåt.
-Det är så du gör utan mig. -Ja, tack för att du lyssnade.
Jag måste på toaletten.
-Är du här nu? -Fin hy.
-Varför använder du inte ditt badrum? -Fundera inte på det. Kom nu.
-Hej! Ursäkta att jag är sen. -Det är sådant som händer.
-Har du hittat allt? -Ja, det här är journalen.
Hon är underbar.
Då så...Lachlan.
Är du redo?
Du har alltså träffat min nya sköterska Penelope.
Hör ni det inte?
-Den gråtande väggen. -Hon gråter högre hela tiden.
Hallå? Är det någon där inne?
-Vem är det? -Säg Jesus.
Hon kan tro att bönerna har besvarats.
-Är det du, fader? -Vänta...
-Joan? Joan Dart...är det du? -Jag visste att du skulle komma.
Joan! Vad roligt att se dig!
Det här är Betty och Tang.
Joan dog i tandläkarstolen. - Du måste ha fastnat här.
-Vem är ni? -Henry, och du behöver en kopp te.
-Jag önskar att vi kunde söva alla. -Jag vet precis vad du menar.
Suzy...hon kollar klockan och skulle ha slutat för en halvtimme sedan.
Hon må vara perfektionist, men ska äta middag med sin mamma.
-Måste du gå? -Nej. Jag stannar om du behöver mig.
-När vaknar hon? -Förmodligen om en kvart.
-Gå du. Jag låser och gör klart. -Gärna, jag ska äta middag med...
-Mamma. -Mina föräldrar.
-Föräldrar är viktiga. -Okej.
-Säg att hon gjorde ett bra jobb. -Och...
-Tack ska du ha. Bra jobbat i dag. -Tack.
Hon är otrolig och luktar persika.
-Pete...hon kan inte se dig. -Och? Får jag inte tycka om henne?
Pete...hade du flickvän när du var...? Innan du dog?
Nej. Det hade jag aldrig. Det spelar ingen roll.
-Lever Penelope ensam? -Jag vet inte.
-Hur gammal är hon? -Jag vet inte. Jag ska fråga åt dig.
Föddes hon i Australien?
Suzy! Ursäkta mig...
Du bör nog känna till att din syster med pojkvän blir uttittade igen.
-Det är mycket olämpligt. -De vet inte om det, Eddie.
Ja, men de försöker ha intimt umgänge...
...och kungen är...
-Kungen är vad då? -Han...
Jisses... Han är väldigt stark.
Du borde stoppa det. Snälla...
-Hej! -Kungen gör något...
...opassande med Jonquil.
Jonquil...?
Vad är det?
Var är han? Kom igen. Var är han?
Suzy...vad är det fråga om? Säg något. Du skrämmer mig.
-Vad är det? -Lugn. Tänk efter först, Suzy.
-Sätt dig. -Jag måste prata med Zac.
Jag är här, Suzy. Vad är det?
-Det var det här jag pratade om. -Om vad då? Vad är det?
Börja inte nu.
Kan ni sluta? Det här är det sista hon behöver nu.
Du är pervers!
Mår du bra?
-Du verkar ju inte ha haft sex! -Jag har aldrig haft det!
Hallå! Gammal dam ballar ur fullständigt.
Hon kan vara på väg att dö. Häråt.
-Suzy...du ser slut ut. Vad har hänt? -Jag är hemskt ledsen.
-Jag bara... -Suze...
Drick upp brandyn. Jag måste gå och titta till damen som "ballar ur".
Å nej... Å nej!
Suzy?!
Hjälp mig! Kan någon hjälpa mig?!
-Har ni sett någon dö av rädsla? -Ja.
Hon ringer polisen. Suzy mister kliniken.
-Lugna ned dig, teaterapa. -Barnen hamnar på barnhem.
-Hon är tydligen ganska upprörd. -Henry...jag kan förlora kliniken.
Jag är ledsen, Suzy.
Mrs Danvers...ni är vaken.
-Hur mår ni, mrs Danvers? -Gräsligt dåligt. Vart gick ni?
Jag vaknade upp och var helt ensam.
Min familj blir vansinnig. Ni lämnade mig här ensam i mörkret!
-Lugn, jag tänker inte ta betalt. -Tycker ni att det är lustigt?
Gör ni så här? Låser in era patienter medan ni går ut och tar ett glas?
-Jag känner det på andedräkten. -Ge henne 100 dollar.
-Mrs Danvers...narkosen kan ibland... -Det här är skandal!
Jag har gått hit sedan er fars tid, och han skulle vrida sig i graven-
-om han fick se hur ni kör den i botten!
Mina advokater kontaktar er!
Hon är en mycket bra tandläkare.
Joan?
-Joan Dart? -Kan du se mig?
Jag kan se alla. Bara jag kan det.
Och jag måste försöka vara en bra tandläkare och normal mor-
-och människa...och kvinna.
Och ingen vet att jag har alla de här rösterna och åsikterna...
...och störningarna hela dagarna.
Ja...
Okej.
Jag ska lösa det här.
Henry?
Henry...
Henry! Vänta!
Vi kan återgå till hur det var förut. Du kan inte leva så här.
Men litar du på kungen?
Jag litar på honom.
Det går bra.
-Lycka till. Jag hoppas du får frid. -Ja. Hej då.
Det var inte så illa.
-Mrs Sullivan är redo. -Tack, Linda. Jag kommer strax.
Hej, Linda. Vad gör du här? Skulle inte du ut och resa?
Suzy...vad fan är de där?
Suzy?
Suzy!
Översättning: Hans Sjölund www.primetext.tv